Det ska vi fira!
Medan Du gamla du fria ekar från Skansen och Thomas Gylling med sitt Mosquito hissar all världens flaggor i Tanto den 6 juni vajar några stolta prideflaggor vid Norr Mälarstrand. Nu lite extra stolta, för det är nämligen tjugo år sedan fenomenet Mälarpaviljongen föddes. Firandet började redan lördagen den 1 juni med ett main party.![](Malarpaviljongen20-Inside_001.png)
Allt började när parkvägen längs Norr Mälarstrand anlades i början av 1940-talet. Ett lättillgängligt promenadstråk för stadens invånare. Ämnad för rekreation och social samvaro. Paviljongen placerad en bit ut i Riddarfjärden var en viktig komponent när anläggningen invigdes 1944. Mitt under brinnande krig. Åttio år senare står paviljongen kvar och har blivit en symbol för det betydligt yngre etablissemanget Mälarpaviljongen. Arto Winter har blivit synonym med företeelsen och har genom sitt brinnande intresse för mänskliga rättigheter skapat en frizon i Stockholmsdjungeln där du får vara dig själv. Homo, hetero och allt där emellan samlas hos Arto och njuter Svenska sommar, eller varför inte, den Svenska synden.
Det är alltid trevligt på Mälarpaviljongen. Vid detta tillfälle, som jag av en slump hamnade på, lite extra trevligt, eftersom det var kalas. Det bjöds på Cup Cakes i regnbågens alla färger och skumpan flödade. DJ Bernhard såg till att det fanns musik, om någon mot förmodan skulle vilja svänga sina lurviga i trängseln ute på pråmarna.
Spänningen steg när Admira närmade sig micken. Ackompanjerad av Jonas Drejholt på piano blev det ett pampigt framträdande med många hits från schlagervärlden toppat med den egna Ave Admira. Som vanligt var mellansnacken fräcka, provokativa och träffsäkra på hennes oefterhärmliga sätt.
Sammantaget blev det en sådan där nästan overkligt vacker sommarkväll som förgylldes av alla härliga människor, som samlats för att hedra Arto med personal och Mälarpaviljongen. Sverige är fantastiskt ibland och när allt faller på plats är det få länder i världen som kan mäta sig med oss. Vi får inte glömma det i tider av förfall och social degenerering. Skål ta mig faan!